Vi har været uheldige.
Følt nederlagets bitre smerte.
Ydmygheden af en tom pung og en tom mave.
Nogle troede, huset Batiatus aldrig ville nå fordums pragt igen,
at vi ville forsvinde fra minderne, efterladt af historien.
Men vi har vist dem, at de tog fejl!
- Ja! - Ja!
Vi har bevist at navnet Batiatus
vil overleve længe efter, at vi er støv og knogler.
- Ja! - Ja!
Stå stolte, foran Bringeren af Regn!
Manden der dræbte Dødens Skygge!
Capuas nye mester!
Spartacus!
- Ja! - Ja!
- Spartacus! Spartacus! Spartacus! - Spartacus! Spartacus! Spartacus!
En titan, hvis sejr overskygger alle!
Stiller vores tørst!
Opfylder vore håb og drømme!
Se manden, som han bliver legende!
- Ja! - Ja!
Dette er kun begyndelsen!
Jeg vil bygge et imperium af blod og herlighed på dit navn!
Han kæmpede ikke alene mod Theokoles.
Crixus er ikke glemt. Han vil altid have en plads,
hvis han overlever.
Men navnet publikum taler om, er Spartacus,
og jeg vil se det talt med stigende forbløffelse.
Jeg besejrede en mand, som ikke kunne besejres.
Hvad mere kan de forvente af mig?
Alting!
Deres appetit er et stort bæst.
Det må konstant fodres med nye goder.
Vi starter med at ændre din kampstil.
To sværd, som Theokoles kæmpede med.
Vi vil se publikums glæde fordobles, deres nye helt dobbelt så farlig!
Og en ny rustning, der passer til en legende!
Mænd vil føle sig mindre, på grund af den!
Kvinder vil fugtes ved synet af den.
Men jeg glemmer,
han vil ikke have hvilken som helst kvinde, vil han?
Han og hans formål er ikke mit problem.
Heldigvis, så mener guderne noget andet.
De hædrer ham med mere end regn og udmærkelser.
De velsigner ham med nyheder, der løfter hjertet højere end himlen.
Sura?
Fundet! I Syriens mørke hjørner.
Hvor er hun? Har hun det godt?
Rolig.
Alt vil blive afsløret, når munden lukkes.
Syrieren solgte hende til en købmand,
med havet som elskerinde.
De har lige lagt til ved kysten ved Neapolis.
På romersk jord?
Din kone er blandt hans slaver.
To dages ridt, fra hvor du står, hvis der ikke sker ulykker.
Hvornår tager vi af sted?
Er det klogt at tillade det?
Rolig, min mand har allerede sporerne i siden på hesten.
Hun bevæger sig nærmere, mens vi taler.
Du er en ærbar mand,
og jeg vil være evigt taknemmelig.
Som er jeg.
At blive genforenet med din kone er blot en af mange belønninger.
Dominus.
Hemmeligheder.
Hemmeligheder på hemmeligheder.
Nyhederne om hendes opdagelse har først lige nået mig.
Hvad med den gode Ovidius og hans familie?
Hvorfor holdt du planerne om deres nedslagtning fra mig?
Og så kun for at klare en gæld.
Det havde intet at gøre med gæld,
kun en af blod.
Det var hans hånd, der førte angrebet på mit liv i Hulerne.
Ovidius?
Sat i gang af Solonius.
Jeg holder det hemmeligt på grund af kærlighed.
Du skal ikke plettes af sådanne ting.
Vi er hele byens helte! Lad os stoppe op og nyde det.
Den er kun din.
Den skal ikke deles?
Du har fortjent den.
Det kunne ikke lykkes uden din træning.
Jeg har kun sat dig i gang.
Ved at taget livet fra Theokoles,
har du endt en kamp, mit sværd ikke kunne færdiggøre,
endt min skam.
Jeg overlever, og vil se min kone, på grund af dig.
En gæld, der ikke snart glemmes.
Der er ingen balance mellem os,
kun løftet om fremtidig hæder.
Er stearinlys tilladte?
Sura har altid været glad for dem.
Du misforstår.
Denne celle er kun til dig.
Vi må ikke bo med vore koner.
Hvor skal hun så bo?
I villaen,
holdt sikker og rask til gengæld for god tjeneste for Domina.
Som en slave.
Som vi alle er.
Men du rejser dig hurtigt, ulig nogen anden, jeg har set.
Fortsæt din opstigning, og du vil opnå din frihed,
for jer begge.
Ashur.
Barca!
Jeg kom netop for at tale med dig.
Tal ikke. Giv mig mønter.
Det er intet lille mirakel, Theokoles' fald.
Du satser på det uventede resultat,
størrelsen af oddsene...
Det er ikke nogen simpel sag, at dække sådan en margin?
Jeg er ligeglad med marginer.
Trygl, stjæl eller dræb, for at dække hvad der skyldes,
ellers får du to ubrugelige ben,
og intet imellem, til at holde dig oppe.
Jeg har haft udvekslingen med krøblingen.
Betaler han det han skylder?
Snart har vi mønterne, nok til at købe vores frihed.
Frihed.
Ordet er fremmed for tungen.
Den vil lære at værdsætte smagen.
Hvad med fuglene?
De vil flyve fra stedet, som vi gør.
Jeg ser hvad tøj, der er pakket og klart.
Hvilken retning skal vi rejse, og hvor langt?
Så langt som viljen bærer vores fødder.
Denne kappe.
Det var den du bar, da du gik, da den gode Ovidius blev myrdet.
Der var intet godt ved ham.
Så var det dig, der dræbte ham?
Alle hans slaver? Hans familie...
Mine næver gjorde, hvad de blev befalet...
Hvad med den unge dreng, Ovidius' søn.
Tog de også hans liv?
Det var mine ordrer.
Men du ved, hvordan jeg har det med skrøbelige ting.
Drengen blev skånet
og sat til at gå, langt fra gerningen.
Når han bliver opdaget, vil vi være fri.
Og dine hænder?
For evigt rene, og dine at befale.
Spartacus' sejr sætter byens fantasi i gang!
Bestillinger på mine mænd vælter ind,
fra hver familie med et halvt navn, og lidt mønter.
Velstand uden grænser er indenfor vores rækkevidde!
Det er de, som gerne så dig død, også.
Jeg sørger for, Solonius bøder for forurettelsen,
men man må ikke fremskynde sådanne ting.
Jeg vil nyde hver sveddråbe fra hans bryn,
mens min løkke strammes om hans hals.
Jeg ville foretrække, at den blev strammet hurtigt.
Alting til sin tid.
Nu, til vigtigere sager...
At genforene thrakeren med sin kone?
Det var ikke det, jeg talte om.
Tag pigens røv lidt, så kigger jeg på.
Og jeg vil give nydelse til dine øjne.
Den thrakiske kvinde bekymrer mig.
Løftet om at finde hende
var det eneste, der holdt ham i skak.
Hvad, hvis hendes nærvær returnerer ham til hans gamle skikke,
og tanker om trods?
Det vil det ikke.
Hvordan kan du være sikker?
Så du taknemmelighedstårerne i hans øjne?
Taknemmelighed er ikke så godt som loyalitet.
Han er ikke en mand som Crixus.
Crixus er ikke den mand, han var,
og bliver det måske aldrig igen.
Spartacus vil blive genforenet med sin kone.
Og i den akt,
binder jeg ham til os og denne ludus,
indtil gud tager os alle.
Hvordan vil du redde os?
Fra regnen.
Din sejr splitter skyerne.
Hvordan lukker du dem, før vi alle drukner?
Tror du på resten af tåberne?
At jeg er velsignet af guderne?
Mirakler skyder godt nok ofte ud ad røven på dig.
Jeg har hørt rygter om at gud har været på spil igen.
Sura. Er det sandt?
Hun haster mod mine arme fra Neapolis.
Og du betvivler, at du har gudernes gunst.
Hvis det, Sura har været igennem er deres måde at vise det på,
ville jeg hellere, at de vendte mig ryggen,
hvis de overhovedet eksisterer.
Hun kommer. Det er det eneste vigtige.
Du har engang været fri, i dette land.
Hvilken retning rejser hun fra?
Neapolis' havn ligger i den retning.
Er der veje til bjergene, der fører mod øst?
Flere.
Hvilke er mindst berejst?
Et underligt spørgsmål, ud af sammenhængen.
Ikke meget.
Ja, nogle bliver sjældent brugt,
men ikke så meget, at Capuas nye mester
kan rejse ubemærket, hvis han overvældes af tvivlsomme tanker.
Hvor længe tror du der går, før Batiatus tillader at vi køber os fri?
Hvor mange år skal hun fordømmes til at bukke og neje?
Med døden som alternativ?
Forsøger du at undslippe disse vægge, går du den i møde.
Har ingen nogensinde prøvet?
Og overlevet? Nej.
Det er umuligt.
Det samme blev sagt, om at besejre Theokoles.
Så du har en plan?
Den begynder at formes.
Er det din plan?
Jeg frygter, den er formet forkert.
Hvordan det?
Våben, til at starte med.
Der er masser, i en ludus.
Men de er bag lås og slå.
Eller tror du, guderne kaster et ned,
sammen med regnen?
Jeg tror på muligheder,
og fornuft nok til at gribe dem.
Fair nok.
Hvis din "fornuft" nu finder et våben.
Hvad med en hest?
Du når aldrig bjergene uden en.
Dominus leverer en.
Sura ankommer med kærre.
Det vil ikke betyde noget.
Våben, heste, de er de mindste af dine bekymringer.
Hvad er den største?
Den ene mand, der kunne stoppe dig.
Ham havde jeg ikke tænkt over.
Der er mange ting, du ikke har overvejet.
Tænk over det, jeg beder dig.
Nej.
Vi bliver fri.
Jeg vil tage hende i mine arme, og høre hende tale mit navn.
Mit navn,
ikke det, romerne har mærket mig med.
Jeg kan ikke hjælpe dig.
Jeg vil ikke bede om det.
- Var det ikke for min familie... - Rolig.
Er der ikke noget jeg kan sige, for at stoppe dig?
Intet.
Må de guder, du ikke tror på, bistå dig.
En fin figur, er han ikke?
En gud blandt mænd.
Jeg har aldrig lagt øjne på så storslået en rustning.
Med din tilladelse,
vil jeg bære den, ved min kones tilbagekomst.
For at imponere?
Hun vil frydes ved synet.
En mand skal altid se bedst ud, i sin elskedes øjne.
Du må gerne bære den.
Jeg vil også stå ved din side,
mens du byder hende velkommen, med åbne arme.
Men sværdene, dog...
Hvad skulle jeg bruge dem til?
Kan det være sandt?
Selve legenden blandt os?
Dommer Calavius! Det er mig en glæde at se dig.
Nej, glæden er helt min.
Min søn Numerius taler uafbrudt
om Spartacus, og hans sejr over Theokoles.
Han forlangte en tur til markedet, for at købe noget
fra Thrakien, til ære for din mand.
Vis ham det.
Købmanden sagde, det var en krigers våben.
Det er det også.
Kan du se disse mærker?
Thrakere laver hak i deres skaft,
et for hvert drab.
Hvor mange lavede du i dit, da du slog Theokoles?
Han må have været mindst ti værd!
Hvis jeg kunne føre et sværd halvt så godt som dig...
Slut dig til os, i min herres ludus,
så lærer jeg dig det slag, der dræbte Dødens skygge.
En fantastisk idé.
Far?
Måske et besøg senere denne eftermiddag.
Hvorfor lade drengen vente?
Kom med, med det samme.
Glæden må forsinkes, for sorgens skyld.
Jeg må ordne nogle ting, angående min fætters mord.
Den gode Ovidius.
Hjertet trækker sig sammen, kun ved tanken.
Men svulmer ved løftet om hævn.
Kom, Numerius.
Din gavmilde gæstfrihed vil snarligt blive værdsat.
En invitation til at undervise dommerens søn?
Jeg beklager, hvis jeg ikke skulle have spurgt.
Fuck undskyldninger!
Det var et snu træk, hvis jeg nogensinde har set et!
Jeg skal få gjort dig til en romer!
Burde hans øjne ikke være åbne?
Han behøver ro, for at såret kan hele.
Jeg holder ham i ro med urten.
Kommer han sig?
Jeg har gjort, hvad jeg kan.
Nu ligger det i gudernes hænder.
Nej.
Hans liv er i dine hænder,
og jeg skærer dem af, hvis han dør.
Ser du, hvordan de alle ser på dig?
Min far havde mange store mestre, men ingen nærmer sig den store Spartacus.
Man kan næsten lugte mønterne, der falder ned i vores pung.
Hvis jeg må spørge, hvad er der så tilbage af penge,
efter Suras rejse?
Ønsker du at købe noget til din kone?
Dette marked er til rigtige romere. Det ville ikke passe til en slave.
Jeg beder ikke om noget til mig, men til mændene.
Vin og kvinder, for at fejre min sejr.
En nobel gestus, der bliver højst værdsat.
Du betaler selv,
men deres glæde kommer mig til gode.
Lad det ske.
Marcellus er et godt valg, når det kommer til utugten.
Skal jeg sørge for det?
Sørg for at der er nok tilbage.
Dominus.
Kom, lad os forberede os på dommerens ankomst.
Flere trusler?
Nej.
Mønter, med formål at købe vin og skøger,
nok til at fugte tunge og lem på min herres mænd.
Og et større gældsproblem, med gladiatoren Barca,
som jeg vil bede om hjælp med.
Jeg kan ikke finde ud af det.
Dit bælte og dine smykker,
de hindrer din bevægelse.
Din rustning er tung, men du er hurtig.
Det bliver du også med tiden.
Men en sand kriger har kun brug for sit sværd, til at kløve sin skæbne.
Jeg ser, hvad du mener.
Lad os prøve igen.
Spil Theokoles, så forsøger jeg at bringe regnen.
Beklager vores sene ankomst.
Forespørgslerne til mig, i min fætters villa var overvældende.
Hvordan gik det?
Som det nu kan gå, når man går på døde familiemedlemmer.
Din søn lærer hurtigt sværdets kunst.
Født med en fascination af gladiatorer.
Hans 15. fødselsdag nærmer sig.
Mine ører overvældes med forespørgsler om to,
der kan optræde til hans fest.
Jeg ville hyre nogle af Solonius',
men hans varer er ikke længere på mode,
efter din sejr over Theokoles.
Din søn har smag for hvad der er på mode.
Og jeg så gerne, han blev mæt.
Kom. Lad os diskutere en pris for måltidet.
Undskyld, Dominus.
Jeg bringer en vigtig besked til dommer Calavius.
En vigtig mand, sjældent ude af offentlighedens rækkevidde.
Denne besked er mere personlig.
Ovidius' dreng lever stadig!
Det er jo fantastisk. Hvordan kan det gå til?
Ved Jupiters velsignelse.
Han blev opdaget lidt nord for Capua,
gående på vejen!
Hvad har han sagt?
Har han beskrevet rædslen? Hvordan han overlevede?
Detaljerne er endnu ikke klare.
Kom, Numerius!
Glem ikke dine ting.
Mange tak for lektionen.
Det var en ære.
Numerius!
Hvordan kan han stadig leve?
Det kan han ikke.
Har du set ham dø?
Nej.
Jeg overlod det til Barcas hænder.
Sammen med vore liv.
Hvad skal vi gøre?
Satans. Tænk!
Beklager forstyrrelsen.
Provisionerne til festen ankommer.
Satans fest!
Vi bliver forrådt af selveste Carthages bæst,
og du bræger om vin og skøger!
- Barca? - Ja.
Han har altid været loyal.
Som en slange til brystet.
Ovidius' søn har overlevet.
Beklagelige nyheder.
Ville drengen genkende dit ansigt?
Nej, jeg var i skyggen.
Men Barca var helt synlig.
Jeg kan ikke tro, at Barca ville forråde dig.
Og dog...
Hvis du ved noget, så sig frem.
Barca lavede et væddemål mod Theokoles,
og vandt en større sum.
Jeg hørte ham hviske til Pietros,
at de havde tænkt at købe sig fri.
Barca har aldrig før nævnt, at han ville forlade disse vægge.
Han ønsker at flygte, før det bliver opdaget.
Hvis barnet tillades at se på hans ansigt,
vil han blive genkendt som din mand.
Hent en eskorte og kom med Barca.
Jeg vil høre sandheden, fra hans læber.
Når en mand er presset, er det nemmere at lyve.
Dræb ham og gør det forbi.
Ikke før jeg ser i hans øjne, og ser forræderi deri.
Måske kan man finde ud af det, på en anden måde.
En lidt mere delikat måde.
I morgen vil mændene være sløve af tømmermændene.
Og halvdelen af vagterne.
Der er en, der ikke deltager
i dine glædelige ofringer.
En mand af højere principper, der ikke let distraheres.
Hvordan går det med Crixus?
Han svæver i drømmeland,
holdt fast deri af Medicus, i håb om at han kommer sig.
Jeg må afgive min respekt.
Du drukner mig!
I mere end bare vin.
Pietros,
du hidkaldes.
Hvad laver du?
Jeg kommer for at dele en tår med min sejrsmakker!
Afgiv din respekt og smut, han har brug for ro.
Og hold den satans vin fra hans læber.
Uden dig, min bror,
ville mit blod være faldet i arenaen,
i stedet for regnen.
Må guderne for evigt ære Crixus, den ubesejrede galler!
Og tilgive den smerte, jeg forårsager.
Til siden!
Hans sår har åbnet sig igen. Den brune krukke! Hurtigt!
- Vil det hele ham? - Nej.
Men det luller ham i søvn, så jeg kan lukke såret.
Klarer han sig?
Ud med dig!
Jeg har drukket for meget...
Intet af værdi.
Dette er falerniansk, ikke det sprøjt der flyder dernede.
Det smager virkelig gudeligt.
Og det bringer os tættere på dem.
Hvordan går det med Barca?
Godt lakket til, som alle de andre.
Kan jeg stole på din fortrolighed?
Ja, selvfølgelig, Dominus.
For nogle dage siden,
blev jeg nødt til at hævne mig på Ovidius, kornhandleren.
Han prøvede at dræbe mig i Hulerne.
Manden var en fare, kunne ikke stoles på.
Sådan måtte han behandles, forstår du?
Nu går der rygter om, at flere end Ovidius
mistede livet. Hele hans familie blev dræbt.
Der var endda et barn.
Resten generer mig ikke,
men drengen, ham har jeg dårlig samvittighed over.
Hvis Barca gik ud over mine ordrer, og gjorde det...
Nej, han dræbte ikke drengen.
Måske fortæller du mig kun, hvad jeg vil høre.
Nej, nej, nej. Det har han selv fortalt.
Han lovede, han aldrig ville skade et barn.
Så har min samvittighed det bedre.
Han bliver glad for at høre det.
Vi holder det fra ham lidt endnu.
Jeg vil ikke ødelægge festen med sådanne dunkle tanker.
Javel, Dominus.
Tak for din ærlighed, Pietros.
Mandens sande natur afsløres.
Jeg ville ikke have troet det.
Lad Barca hæve sin kop lidt endnu.
Når hans tanker er våde af vin,
så sørger jeg for, han belønnes for sin loyalitet.
Dominus.
Du stinker af vin.
Jeg bringer bægre, fyldt med hæder.
Jeg hædrer din sejr
med en bøn.
Din træning har gjort genforening med min kone mulig.
Jeg ville gerne skåle, som tak.
Det er vel modtaget,
men jeg har ikke drukket vin i mange år.
Tillader dine guder det ikke?
Nej.
Det er et spørgsmål om disciplin.
Sura har altid sagt det samme.
En klog kvinde.
Langt mere end sin mand.
Hvis ikke hun var kommet ind i mit liv...
Og nu vender hun tilbage.
Guderne har sandelig velsignet dig.
Sura ville sige det samme.
Og dig?
Guderne og jeg træder ikke på den samme jord,
selvom hun har prøvet mange gange på at sætte os i samme sted.
Klogt og forstående.
At elske en mand trods hans fejl.
Hun er den eneste grund til, hjertet banker i mit bryst.
At finde sådan en kærlighed,
er en sjælden og heldig ting.
Taler du af erfaring?
Jeg har selv været gift.
Jeg tænker på hende konstant.
Lever hun?
I minderne.
Jeg ville ønske jeg havde mødt hende,
så jeg kunne fortælle om hendes mands værd.
Beklager, jeg forstyrrede din bøn.
Spartacus.
Jeg kan ikke drikke til sejren.
Men til din kone,
og hendes lykkelige tilbagekomst...
Disciplinen giver efter for det øjeblik.
Du beærer os.
Wauw, hvad krævede Dominus?
Ikke noget vigtigt.
Du kysser med mening.
For tanken om frihed.
Et ord, om jeg må.
Fuck dine ord, hvis de ikke følges af mønter.
Præcis det, jeg kom for at diskutere.
Jeg har sikret mig et større lån fra Marcellus,
for at dække din gevinst.
Renten var oprørende.
Hit med dem.
Marcellus leverer, når han henter skøgen,
i morgen tidlig.
Forstyrrer du mit lem med tomme hænder?
Og efterretninger.
Batiatus ved, at du vil købe dig fri,
og siger, han vil diskutere betingelserne.
Hvor dine evner er imponerende i arenaen,
mangler de et vist blidt tag, når det kommer til forhandling.
Jeg kan forhandle en bedre pris fra Batiatus,
for din frihed.
Halvdelen af forskellen skal trækkes fra min gæld til dig.
Batiatus er i godt humør.
Hvis vi går i hast...
Af sted.
Lad os kalde ham Dominus for sidste gang.
Jeg hører, du søger frihed.
Ashur repræsenterer mig i diskussionen.
Diskussionen?
Der er ikke noget at diskutere.
Båndet mellem herre og slave blev allerede opløst...
Øjeblikket du var ulydig.
Ulydig?
Ovidius' søn overlevede.
Det er umuligt.
Dommeren rider for at modtage ham.
Han trækker stadig vejret, hans små fingre ryster,
for at afsløre det bæst, der dræbte hans familie.
Det kan ikke passe.
Jeg følte livet forlade hans krop, med hænderne om halsen på ham.
Din elsker siger noget andet.
Pietros?
Du fortalte ham at drengen lever, ikke sandt?
Det gjorde jeg,
men kun for at berolige ham.
Hvis han vidste, at jeg havde barneblod på hænderne...
Så du løj for ham?
Eller han lyver for dig nu.
Uanset hvad, har vi et seriøst tillidsspørgsmål.
Dominus, lad mig...
Stop ham!
Nu er du fri.
Barca har købt sin frihed.
Vi ønskede ham det bedste,
og eskorterede ham gennem villaens port.
Forstår du?
Ja, Domina.
Forstår du?
Ja!
Åbn op!
Junos skede! Hvad nu?
Gør plads for dommeren!
- Lort! - Luk gardinerne!
Santos, tør det op derinde. Få det tørret op!
Gør plads!
Batiatus!
Dommer.
Du kommer på et uventet tidspunkt.
Tiltrukket af sager, der ikke kan vente til solopgang.
Hvad er det nu for en forbrydelse?
Ikke noget. En ulydig slave, der er blevet sat på plads.
Det er ikke den eneste usling, der fortjener blod i aften.
Jeg er lige vendt tilbage, fra den lovede genforening
med Ovidius' søn,
og jeg vil gerne tale med en mand, der blev set i dit hus.
Hvilken mand taler du om?
Den budbringer, der fyldte mit hjerte med falske forhåbninger.
Budbringer?
Ovidius' barn blev ikke set på nogen vej.
Da vi kom tilbage til byen, fik vi ord om, at hans krop blev fundet
blandt askerne af min fætters villa.
Budbringeren løj.
Og jeg må have at vide hvorfor,
og have tåbens tunge.
Hver mulighed skal udtømmes, indtil slynglen opdages.
Mønter,
sammen med taknemmelighed.
Havde budbringeren så den ønskede virkning?
Mine bekymringer er lagt til ro,
i samme grav som Barca, og hans tørst for gevinster.
Det kan ikke tænkes, at dommeren
opdager kilden til beskeden?
Kun hvis Hades taler om det, fra Underverdenen.
Budbringeren er lagt i jorden.
Og du følger efter,
hvis noget om denne handel nogensinde høres igen.
Jeg skider i bukserne.
Ashur?
Ashur.
Unge Pietros!
Hvordan har du det i dag?
Som i aftes, fyldt med bekymring.
- Barca vendte ikke tilbage. - Det gør han ikke.
Han har sin frihed.
- Frihed? - Ja.
Købt af vores Dominus.
Jeg kunne knapt følge med, da vi fulgte ham til porten.
Han skulle tage mig med sig.
Prisen for frihed var for dyr, for jer begge.
Men bare rolig.
Jeg er sikker på Barca finder et andet stramt hul, til sit lem,
et han ikke behøver betale for.
Jupiters lem, mit hoved.
Jeg kan næsten ikke stå, på grund af kvalme.
Du er slet ikke den eneste.
Ingen er i nogen tilstand til at stoppe en mand i noget.
Sådan skulle det være.
Doctore står som regel op før solen, med pisken i hånden.
Står han nogensinde op igen?
Det gør han,
men ikke i mange timer.
Så har du bedre chancer.
Det er næsten sikkert.
Intet er sikkert.
Hør, selv hvis du rider forbi portene,
følger vagterne efter.
De bliver kommanderet mod præcis det.
Tror du virkelig, de vil adlyde dig?
Nej.
Jeg forventer, de adlyder deres herre.
Smid jeres sværd!
Gør det!
Jeg slipper ham fri, når vi er i ly af bjergene.
Spartacus!
Din kones kærre dukker op på vejen!
Jeg er der om lidt!
Jeg beder dig genoverveje det en sidste gang.
Sura vil blive fri,
i dette liv eller det efter,
med sin mand ved hendes side.
Må guderne se til, at I begge når sletterne i Thrakien.
Pølen er klar,
som det aldrig var sket.
En beklagelig misforståelse.
Manden var stadig loyal.
Han ønskede frihed.
Forræderi i sig selv.
Kom, til gladere tanker.
Thrakerens kone nærmer sig.
Hvordan kan det være årsag til jubel?
Hendes ankomst vil minde ham om hans gamle liv,
og dyrenes skikke.
Hvorfor kan du ikke se det?
Vores håb og formuer afhænger af Spartacus.
Jeg lovede ham at genforene ham med konen.
Til ære for manden, holder jeg mit ord.
De kom ud af ingenting på vejen.
De angreb... De angreb på vejen.
Jeg er her.
Mit ord er holdt.
De er genforenet.